GRUP+2+-+CONTE+C1


 * GRUP 2 - CONTE INICIAL C1 **


 * 27 d'octubre del 2017 **


 * Escola López Torrejón **


 * Títol: El poble i la Família Hajoubi **

Hi havia una vegada un poblet amagat a la muntanya. Aquest poblet s’anomenava Xanxo i no tenia més de vint habitants. Tothom es coneixia, tothom parlava la mateixa llengua i tothom tenia la mateixa cultura. Resulta que un dia al poble va arribar una família nouvinguda, la família Hajoubi. Estava formada per un pare, una mare, un fill de 10 anys que es deia Moad i una filla de 16 que es deia Fàtima. La cultura i religió que practicaven era la musulmana. Per això, resaven 5 vegades al dia, acompanyats de música, no menjaven porc i es pintaven les mans amb henna... Al cap d’un temps, la gent del poble va convocar una reunió secreta perquè les festes i les costums de la família d’en Moad i la Fàtima eren molt rares i no els agradaven. El poble va decidir parlar-hi i els hi va demanar que deixessin de fer aquestes coses. Els Hajoubi, els van contestar:  - Mai deixarem els nostres costums! I el poble va replicar:  - Sinó deixeu aquestes costums, haureu de marxar fora d’aquí! Uns dies més tard, el Moad i la Fàtima es van trobar amb uns nens del poble de la mateixa edat i els hi van explicar tot el què havia passat. Els nens del poble, no els hi va agradar el què van escoltar i entre tots, van buscar una solució al problema. El Moad, la Fàtima i els seus amics van decidir fer una festa amb tot el poble perquè coneguessin millor a la família Hajoubi i les seves costums. En aquesta festa hi havia coses de la tradició musulmana, com henna o música tradicional. La gent del poble els va començar a mirar d’una altra manera i els hi van caure molt bé. També van posar “Paquito el chocolatero”. Van menjar paella, croquetes i “shaouarma”. I s’ho van passar com mai!! Tot es va solucionar perquè van poder parlar, ballar, riure, compartir, conviure i gaudir de la festa! Finalment el poble es va disculpar i a partir d’aquell moment van oblidar la discussió i els problemes que havien passat. La Pau, és la clau i amb aquest rodolí, jo poso fi.