GRUP+3+-+CONTE+C3


 * GRUP 3 - CONTE C3 ** (Adaptació Conte C2)


 * 15 de desembre de 2017 **


 * Escola Ventós Mir **

Un dia de tardor, en una granja de Texas, hi vivia una parella d’avis, la Rose i en Bob, que cuidaven els animals: tenien cavalls, cabres, porcs, vaques... A la granja també hi vivien dos dels seus tres fills i els seus néts. Per atendre la granja els ajudaven quatre treballadors perquè tenien molts animals i volien que estiguessin ben tractats.
 * Títol: Cal ser responsables **

A Badalona hi vivien uns cosins que no havien vist mai. En Bob i la Rose havien tingut una filla petita que es deia Annie que havia vingut a Catalunya. A Estats Units havia estudiat i treballava de directiva en una empresa multinacional. Com que volien obrir oficines a Catalunya li van proposar d’anar a treballar i ser la cap de la nova delegació. L’Annie va dir que sí se n’hi va anar. Amb el temps es va casar i va tenir fills.

L’Annie amb els seus fills Oriol i Marta van viatjar a Texas a veure els avis, els tiets i els seus cosins i cosines.

Tots van estar molt contents de conèixer-se i retrobar-se. l’Oriol i la Marta van quedar meravellats de veure com era la granja i com s’hi treballava. La seva mare els ho va ensenyar tot, ella havia corregut i jugat per allà quan era petita.

Els avis van proposar de fer un dinar de pícnic als voltant de la granja. Van anar caminant una mitja hora fins a un bosc molt bonic i allà van dinar. Era un menjar boníssim que havien preparat amb productes de la granja, va ser un dia fantàstic.

L’Oriol i la Marta amb els seus cosins van anar a fer una volta a prop pel bosc mentre els grans parlaven. Darrera d’un arbre els van cridar l’atenció un munt de bolets que creixien junts. Els cosins americans no els coneixien i l’Oriol i la Maria encara menys. Ells dos van decidir agafar-ne uns quants i després preguntarien als grans si eren o no comestibles.

Quan van tornar a la granja es van anar a banyar a la piscina i es van oblidar dels bolets. Quan van tornar a les habitacions van recordar que havien portat els bolets per preguntar, però havia passat tanta estona que ja no tenien gaires ganes de saber-ne res.

Van preguntar-se entre ells què podien fer-ne i per no llençar-los el més adequat que van pensar va ser donar-los als porcs. Si no eren bons no se’ls menjarien, van pensar. I així ho van fer.

A l’endemà tothom estava molt alarmat: la majoria de porc estaven malalts. Ningú sabia per què es trobaven malament. Els avis renyaven els treballadors donant-los la culpa d’haver-los donat alguna cosa en mal estat per menjar o d’haver-los cuidat malament. Els treballadors estaven molt preocupats i tristos perquè no sabien què havia passat. Insistien dient que no sabien res de res i que havien tractat els animals com sempre.

L’Oriol i la Maria van veure que s’ho passaven malament per culpa seva. Van fer el cor fort i van anar a parlar amb els avis a dir-los que havien estat ells. Els avis es van enfadar molt amb ells i van demanar disculpes al treballadors.

Al menys ja sabien què havia passat. Van cridar el veterinari, li van explicar què havia passat i quin tipus de bolets havien menjat. Sortosament va dir que no eren verinosos i que a la seva consulta tenia un antídot. En una hora podia anar i tornar, el portaria i el donarien als porcs.

Ho van fer i al cap de dos dies els pobres animals ja tornaven a estar sans i bons. Per demostrar que estaven penedits durant molts dies van ajudar els avis i els treballadors a cuidar els animals, tot i que cuidar els porcs no és gaire agradable, perquè s’havien adonat que sense voler havien fet molt de mal.

L’Oriol i la Maria van aprendre que cal ser responsables i assumir les equivocacions. És millor donar la cara encara que ens costi, però dir sempre la veritat i no amagar les nostres errades.

I van decidir que quan fossin grans estudiarien Veterinària i que sempre que poguessin anirien a visitar els avis i els ajudarien en la cura dels animals de la granja.