GRUP+4+-+CONTE+1+-+NUS

== = GRUP 4 - CONTE A2 ( Adaptació Conte A1) = = =
 * 17 de novembre de 2017 **


 * Escola:Ventós Mir **


 * Títol: L'acampada **

En un racó del món on tenia nas tothom hi havia un grup d’amics i amigues universitaris que eren quatre nois i quatre noies i van decidir fer una acampada. Un d’ells coneixia un lloc fantàstic a prop del pantà de Sau, en un bosc molt bonic i a prop d’un riu. Quan van arribar van plantar les tendes, van dinar i a la tarda van banyar-se al riu.  Va començar a fer-se fosc i van voler sopar, que tenien molta gana. Per tenir llum van encendre unes espelmes i dues llums de gas que havien portat per veure-s’hi. Les quatre amigues van treure un llibre d’històries de por. Abans d’anar d’acampada havien anat a la biblioteca del barri a demanar-lo en préstec. Resulta que feia uns mesos els nois els van fer una broma pesada i els van cremar un treball de Biologia el mateix dia que l’havien d’entregar. Sort que el tenien desat a l’ordinador, el van imprimir de nou i el van donar un dia més tard. Però a causa d’això els van baixar la nota una mica. Una de les històries anava sobre una acampada d’uns joves que quedaven atrapats al bosc per una maledicció demoníaca. Les amigues van llegir la narració perquè els volien fer por. Quan van acabar la lectura els nois es van burlar d’elles dient que no feia gens de por. Van acabar de passar la vesprada escoltant música i explicant-se acudits. Quan va ser molt tard les quatre noies se’n van anar a dormir a la seva tenda i els nois a la seva.

Al cap d’una estona les amigues van sortir de la tenda disfressades amb roba preparada que portaven a les motxilles. Van començar a fer sorolls molestos, van fer un rastre amb pintura vermella que semblava sang i es van amagar. Els amics van sortir de la tenda a veure què passava, anaven amb les llanternes. Van veure el rastre i el van seguir fins que van trobar una de les amigues estirada a terra com si fos morta. S’hi van apropar i en aquell moment van sortir les altres noies de darrere els arbres, amb les disfresses de por. Els nois van sortir corrents cap a les tendes tot xisclant de por. Quan van veure això les noies es van treure la roba de disfressa i van començar a riure. Van anar cap a les tendes i els van trobar tremolant de por sota els sacs de dormir. Les noies van cridar els nois rient-se d’ells i dient-los que sortissin, que tot havia estat una broma. Ells van sortir tot enfadats de les tendes. Elles els van voler fer veure que només havia estat una broma, però ells no ho volien acceptar. Llavors les noies els van recordar que per culpa seva els havien baixat la nota del treball: ells van dir que havia estat una broma, però quan van parlar-ne van adonar-se que no ho havia estat perquè els havien baixat la nota. Ells no ho sabien i els va saber molt de greu. Van acabar perdonant-se mútuament els uns amb les altres. Tots van acabar veient que una broma ho és de debò quan tots acaben rient. I van acabar de passar uns dies d’acampada molt agradables com a bons amics i amigues.