GRUP+3+-+CONTE+A2


 * GRUP 3 - CONTE A2 ** (Adaptació Conte A1)


 * 17 de novembre de 2017 **


 * Escola Ventós Mir **


 * Títol: La festa sorpresa al càmping **

Un conte us explicaré, tan bé com jo sabré; si escolteu el sentireu, qui no el sentirà no el sabrà. Era un nen que es deia Jordi i que estava apunt de fer deu anys el proper mes d’agost. Els seus pares van voler fer-li una festa sorpresa molt especial. Van voler convidar durant quatre dies els seus amics i amigues a celebrar-ho a un càmping que estava a la comarca del Bergadà. El primer dia van arribar al matí, van plantar les tendes de campanya i després se’n van anar a la piscina. Al cap d’una estona tenien gana, van sortir del bany, es van dutxar, van vestir-se i se’n van anar a menjar. Mentrestant els pares els havien preparat un bon dinar amb una barbacoa. Durant la tarda van estar passant-s’ho bé jugant una estona amb els jocs d’unes tauletes, van anar al minigolf, a tennis...  Van sopar i aquella nit van anar a dormir d’hora perquè estaven molt cansats i l’endemà els esperava un dia amb moltes activitats. Al dia següent els esperava un bon esmorzar i cap a mig matí se’n van anar amb els pares a fer una caminada fins a un riu proper. Allà hi havia una bassa molt gran i amb l’aigua molt freda. Es van banyar durant una bona estona i es tiraven a l’aigua saltant des d’una roca. Els pares van marxar a fer el dinar i al cap de mitja hora els nois i noies van tornar al càmping. Els esperava una bona paella que van trobar boníssima. Van passar la tarda amb jocs de taula: el parxís, l’oca, l’Uno... Després de berenar ja no feia tanta calor. El càmping tenia unes pistes poliesportives i van estar jugant a bàsquet i després a beisbol. Llavors van tenir un problema: amb un cop de bat la pilota va sortir disparada molt lluny, fora del càmping, cap al bosc. Com que no volien perdre la pilota van recollir el material i se’n van anar cap al bosc a buscar-la. Buscant, buscant, van anar molt endins cap al bosc sense trobar-la. Al cap d’una bona estona la van veure darrere uns matolls. Un cop la van tenir van adonar-se que aquell bosc era preciós i es van proposar de fer-hi un passeig. Van estar molta estona voltant, tanta que van perdre la noció del temps i va començar a fer-se fosc. També començaven a tenir gana i van estar tots d’acord que calia tornar. En aquell moment es van adonar que cap d’ells tenia clar el camí de tornada. Eren en una cruïlla de camins. Alguns volien anar pel camí de la dreta i d’altres pel de l’esquerra. De tota manera n’hi havia un altre davant d’ells i també podien tornar enrere pel mateix camí. Com que no volien separar-se van estar una bona estona discutint qui seria el millor camí de tornada. I mentrestant s’anava fent cada cop més fosc, Finalment van acordar de donar mitja volta i tornar pel mateix camí. Si en un quart d’hora no veien res tornarien a la cruïlla i decidirien quin camí calia prendre. Així ho van fer. I van triar bé, perquè quan gairebé estaven a punt de donar mitja volta van veure uns llums allà lluny: eren els fanals del càmping. Quan van ser a prop van trobar els pares que amb llanternes anaven a buscar-los, ja estaven molt preocupats. Quan van arribar van sopar i van anar a dormir perquè amb tantes emocions estaven molt cansats, tot i que encara van tenir forces de fer una guerra de coixins! En Jordi va adormir-se pensant que havia estat un dia ben estrany, però content que tot hagués acabat bé.





<span style="font-family: 'Arial','sans-serif'; font-size: 16px;">

<span style="font-family: 'Arial','sans-serif'; font-size: 16px;">