GRUP+2+-+CONTE+C2


 * GRUP 2 - CONTE C2 **

(Adaptació Conte C1)


 * 20 de novembre **


 * Escola Lola Anglada **


 * Títol: El poble i la Família Teixidor **

Hi havia una vegada un poblet amagat a les muntanyes de Tailàndia. Aquest poblet s’anomenava Nan i no tenia més de cent habitants. Tothom es coneixia, tothom parlava la mateixa llengua i tothom tenia la mateixa cultura.  Resulta que un dia al poble va arribar una família nouvinguda, la família Teixidor. Estava formada per un pare, una mare, i tres fills. El petit es deia Aleix i tenia 3 anys, el mitjà es deia Marcel i tenia 10 anys i la gran es deia Irene i tenia 14 anys. La cultura que practicaven era la catalana. Per això sempre parlaven en català, cuinaven paelles, canelons, botifarres de pagès, calçots, feien mini torres de castellers, celebraven la castanyada fent panellets, cremaven el dimoni per les festes de maig, tiraven petards per sant Joan, etc.  Al cap d’un temps, la gent del poble va convocar una assemblea secreta perquè les festes i les costums de la família de l’Aleix, el Marcel i la Irene, eren molt rares i no els agradaven. El poble va decidir parlar-hi i els hi va demanar que deixessin de fer aquestes coses. Els Teixidor, els van contestar: - Mai deixarem els nostres costums, ni pensar-hi! I el poble va replicar: - Sinó deixeu aquestes costums, haureu de marxar fora d’aquí!   Uns dies més tard, l’Aleix, en Marcel i la Irene es van trobar amb uns nens del poble de les mateixes edats i els hi van explicar tot el què havia passat. Els nens del poble, no els hi va agradar el què van escoltar i entre tots, van buscar una solució al problema. El tres nens catalans i els seus amics van decidir fer una festa amb tot el poble perquè coneguessin millor a la família Teixidor i les seves costums.  En aquesta festa hi havia coses de la cultura catalana, com música tradicional, plats típics, etc. La gent del poble els va començar a mirar d’una altra manera i els hi van caure molt bé. Llavors algunes famílies tailandeses van portar també menjars típics d’allà i així la festa es va convertir en una fusió de les dues cultures. I tothom s’ho van passar com mai!!  Tot es va solucionar perquè van poder parlar, ballar, riure, compartir, conviure i gaudir de la festa! Finalment el poble es va disculpar i a partir d’aquell moment van oblidar la discussió i els problemes que havien passat. La Pau, és la clau i amb aquest rodolí, junts posem fi i ces’t fini. 