GRUP+3+-+CONTE+B3


 * GRUP 3 - CONTE B3 ** (Adaptació Conte B2)


 * 18 de desembre **


 * Escola Lola Anglada **


 * Títol: Al final tot pot acabar bé **

En un país llunyà hi havia una família amb un únic fill de 12 anys que es deia Bernat. Feia anys que no tenia relació amb els seus parents per un problema familiar a Alemanya, pet tant no es veuen. Els pares d’en Bernat van morir en un accident d’avió. Al pis van entrar ocupes, per la qual cosa en Bernat es va quedar sol. Com que en Bernat es veia gran, no va voler anar a una casa d’acollida, ni a la policia o a serveis socials, perquè sabia que el tractarien malament. Després de caminar per la ciutat, va acabar en una cantonada d’un parc. De dia buscava menjar i lloc per dormir. S’acostava al supermercat a demanar menjar que sobrava. Un dia es va trobar 5euros al terra i va anar a comprar mantes i menjar. A vegades ajudava a descarregar capses i li donaven diners. A vegades demanava ajuda, tot i que poca gent l’ajudava. A la nit passava fred,i li costava dormir pel soroll dels cotxes, plors, crits, etc. Una altre nit uns nois més grans es burlaven d’ell. Amb tot aixó, la majoria de nits no eren gens agradables. Un dia se li va apropar una dona que passejava un gos pastor alemany pel parc, i li va dir que feia dies que es fixava en ell. En Bernat no s’en fiava. La dona li va preguntar quants anys tenia, i tot i què en Bernat no confiava molt en ella, un dia que el va convidar a casa seva per esmorzar xocolata calenta amb xurros va anar. En Bernat li va parlar de la seva tristor per la mort dels seus pares, i de que no tenia casa doncs s’havien apropiat uns ocupes. La dona el va convidar un dia, i un altre dia, fins que poc a poc es va guanyar la confiança d’en Bernat, i es van fer amics. Al cap d’uns dies, la dona li va proposar a en Bernat viure amb ella. Li va explicar que vivia sola, i que guanyava prous diners per a tots dos. Un dia en Bernat va anar a possar unes flors als seus pares. Es va trobar amb una senyora que li va dir que ell era un nen adoptat. En Bernat no s’ho podia creure!!!!!!!!!!!! Va ser llavors quan un amic li va dir que anés a la casa d’acollida per investigar sobre el tema. En Bernat i el seu amic van anar, i allà li van confirmar que efectivament, era un nen adoptat. Li van dir que els seus pares biològics estaven vius, i que els seus cognoms eren Fernández Font. En Bernat no s’ho podia creure, els seus pares eren els seus tiets!!!! Unes setmanes després, en Bernat acompanyat del seu amic, va anar a visitar als seus tiets, per dir-lis que savia que eren els seus pares bilològics. Van estar parlant molta estona, i quan va arribar el moment de marxar, van decidir que el Bernat sempre es quedés amb ells. La dona que va conéixer al parc i al seu amic els hi va agradar molt, i estaven molt contents pel Bernat. Sovint l’anaven a veure. I catacric, catacrac aquest conte s’ha acabat.