GRUP+3+-+CONTE+B1


 * GRUP 3 - CONTE B1 **
 * 27 d'octubre de 2017 **
 * Escola Ventós Mir **

En un país llunyà hi vivia una família amb un únic fill de 17 anys que es deia Pep. Feia anys que no tenien relació amb els seus parents per una discussió familiar. Tampoc no hi vivien a prop i per tant no es veien.Els pares d’en Pep van morir en un accident de cotxe i a casa hi van entrar ocupes, per la qual cosa en Pep es va quedar al carrer. Com que en Pep es veia gran no va voler anar a cap casa d’acollida, ni a la policia o als serveis socials, ja que pensava que el tancarien i s’ho passaria malament. Després de donar tombs per la ciutat va acabar passant la major part del temps en un parc. De dia buscava menjar: alguns dies s’acostava als supermercats a demanar el menjar caducat que llençaven; un altre dia es va trobar per terra una moneda de dos euros i es va poder comprar alguna cosa per menjar; uns altres ajudava una mica a alguna botiga de queviures a carregar o descarregar caixes i li donaven alguna cosa per menjar; i també va haver demanar caritat. La veritat és que demanava ajuda i molt poca gent n’hi donava. A les nits dormia al parc i moltes nits passava fred i por a causa dels crits, sorolls de cotxes i motos, i de llums enceses que s’apagaven i tornaven a encendre. Una altra nit uns nois una mica més grans van començar a burlar-se d’ell i fins i tot el van colpejar. La majoria de nits no eren agradables. Un dia se li va acostar un home que passejava un gos pel parc. Feia dies que l’home s’havia fixat en en Pep. L’home li va preguntar com es deia i com era que el veia cada dia pel carrer i al parc. En Pep no se’n fiava, però l’home el va convidar a menjar un entrepà i a beure una beguda calenta. Van parlar i en Pep li va explicar que estava sol per la mort dels seus pares. L’home el va tornar a convidar un altre dia i en Pep li va dir que no tenia casa a causa dels ocupes. En un altre dinar en Pep li va explicar que no es feia amb els seus parents a causa de problemes familiars. A poc a poc l’home es va guanyar la seva confiança i es van fer amics. Al cap d’uns dies l’home li va proposar d’anar a viure amb ell. Vivia sol en una casa prou gran i guanyava prou diners per a poder viure els dos. En Pep es va alegrar i tots junts van anar a una casa d’acollida a fer els papers per a l’adopció. Però es van emportar una sorpresa: com que en Pep ja havia fet els 18 anys quan era al carrer no calia tramitar l’adopció. Era major d’edat i podia anar a casa del seu amic sense problemes. Gràcies a això van poder fer uns quants viatges per celebrar que podien viure junts: van anar a Port aventura, al Tibidabo, a Isla Fantasía... i fins i tot a Eurodisney París. Al cap del temps van viatjar fins allà on vivien els seus tiets i cosins. Van poder explicar-los tots els problemes que havia tingut en Pep. Veient això la tieta va voler tenir a prop a en Pep i li va oferir treball a la seva empresa. En Pep va veure que així podria fer-se gran i tenir feina, i va dir que sí. Es va quedar a viure per sempre amb els seus familiars i al cap d’uns anys va poder recuperar la casa on havia viscut de petit perquè va poder fer un tracte amb els ocupes perquè li retornessin. En Pep va veure que la seva situació havia pogut millorar gràcies a la **solidaritat** de les persones. I tot això és tan veritat com si no hagués passat.
 * Títol:TOT POT CANVIAR **

 **TOT POT CANVIAR**